\chapter{Závěr}

Cílem této práce bylo prozkoumat možnosti použití genetických
algoritmů pro syntézu celulárních automatů vhodných k testování
kombinačních logických obvodů. V rámci práce jsme navrhli
a implementovali jednu možnou variantu binárního genetického
algoritmu a experimentálně vyhodnotili její vlastnosti porovnáním
s plně randomizovaným přístupem.

Z výsledků měření vyplývá, že nasazení genetických algoritmů je
účelné pouze u některých typů testovaných obvodů a dosahované
výsledky se často liší případ od případu. V některých situacích však
mají genetické algoritmy z hlediska kvality jimi syntetizovaných
celulárních automatů jasnou převahu nad plně randomizovaným
přístupem:

\begin{enumerate}
\item{
Jako nejvýznamnější parametr genetického algoritmu z pohledu kvality
jím dosahovaných výsledků se ukazuje především podíl extrémních
jedinců v populaci, se kterou algoritmus pracuje, a dále pak
polarizace chromosomu takových jedinců ve prospěch podílu nul
v chromosomu obsažených.
}

\item{
S výkonností genetického algoritmu také velice úzce souvisí jím
používaný způsob vyhodnocování kvality jedinců v populaci.

Na základě výsledků měření je možné prohlásit, že v případě
vyhodnocování kvality jedinců pokrýváním předgenerované tabulky
vektorů má velice výrazný vliv na kvalitu algoritmem dosahovaných
výsledků velikost této tabulky. Ukazuje se, že algoritmus dosahuje
velice dobrých výsledků pro relativně malé tabulky.

Vedlejším efektem použití takových tabulek je podstatné snížení
operační složitosti algoritmu, což může dále usnadnit jeho aplikaci
v praxi.
}
\end{enumerate}

Na základě výše shrnutých poznatků bych navrhoval následující postup
další práce:

\begin{itemize}
\item{
Podle mého názoru by se na základě bodu 1 výše uvedeného závěru
vyplatilo detailněji prozkoumat možnosti vytváření libovolně velké
části počáteční populace, se kterou genetický algoritmus pracuje,
z předem vygenerovaných jedinců, reprezentujících ať už celulární
automaty získané pro konkrétní testovaný obvod nějakou
deterministickou metodou, nebo automaty vyvinuté algoritmem pro
jiné obvody s příbuznou strukturou.
}

\item{
Na základě bodu 2 výše uvedeného závěru usuzuji, že by bylo účelné
provést další, podstatně rozsáhlejší série měření s cílem potvrdit
výhodnost použití malých tabulek vektorů při vyhodnocování kvality
jedinců pro co nejširší možnou škálu testovaných obvodů.
}

\item{
Další variantou postupu je prozkoumání vhodnosti použití speciálních
genetických algoritmů, jejichž příklad jsme uvedli v kapitole
\ref{chap:theory-special_ga},
popř. heterogenních paralelních evolučních technik, jejichž princip
obecně spočívá v kombinaci různých typů algoritmů inspirovaných
přírodními procesy s deterministickými heuristikami, které se pak
společně podílí na řešení uvažovaného problému.
}
\end{itemize}

